- Jeg pleide å ha dem i kirken. - Jeg kan se det for meg.
- Hallo. - Hei.
Jeg elsker bryllup.
Mary Abigail, tenk at du tok med deg arbeid til et bryllup.
Jeg liker å være forberedt, så... Glem det.
Jeg ba Scott møte meg her, så vi finner en plass til deg.
Hei, jeg heter Abbey. Dette er min tante Frances og...
vi blir tre på brudgommens side, så gi henne gjerne en plass ved gangen.
Kanskje fire til seks rader forfra og ikke bak noen med en stor hatt!
Vi ses der inne.
Unnskyld.
Jeg kan ikke være med en som aldri slipper meg inn. Jeg er lei for det.
En skål.
Jeg håper at dere alle finner kjærlighet og lykke som vi har funnet her i dag.
En skål for kjærligheten!
Hvor du enn er.
- Ikke se sånn på meg. - Det er hans tap.
Ja, det er det alle sier, men jeg er fellesnevneren i alle oppbruddene.
Jeg er den som er for kald, lukket og dømmende.
- Eller for selvkritisk. - Takk, det også.
Du er alltid så hard mot deg selv. Har du noensinne sagt: 'Abby, du er toppen!'
- Nei. - Det burde du. Du burde faktisk...
gjøre som faren din alltid gjorde når han følte seg ille til mote.
Da han og jeg var barn skrev han oppløftende brev til seg selv.
- Faren min? - Ja, et brev med alle tingene...
han likte ved seg selv. Det han visste at rett person ville sette pris på.
- Far? - Ja, du virker overrasket.
Ja, han virker ikke så romantisk.
- Har du papir med deg? - Ja.
- Ja, men hvorfor? - Bare gi meg det.
Jeg vil at du skriver et brev. Åpne hjertet ditt og vær sårbar.
Ikke vær nervøs. Ikke tenk for mye, men skriv bare...
til universet eller din kjærlighet som fins der ute.
Skriv om lidenskapene dine, drømmer, hvem du er og hvem du vil ha.
La det renne ut bare og så skal du ta brevet...
og putte det i denne flasken og kaste den i sjøen.
Kast hjertet ditt ut til verden! Det er symbolsk, men det bra for deg.
Veldig bra.
Kjære elskede...
et sted der ute.
Dette føles så dumt.
Føler du deg noensinne ukjent? Som om alle har kategorisert deg -
- og satt deg i en boks uten å gi deg sjansen til å lære og vokse?
Jeg har et stort hjerte, men vet ikke hvordan jeg skal vise det.
Jeg er lojal, pålitelig og har et dypt samvittighet.
Jeg nasket en pakke tyggegummi i andre og fikk ikke sove på en uke.
Jeg er en god lytter, flink i jobben og elsker pannekaker.
Pannekaker gjør meg lykkelig når som helst.
Men framfor alt vil jeg ha noe ekte. Jeg orker å ta meg gjennom livskriser -
- og komme ut på andre siden, og jeg leter etter en likesinnet.
Med feil, men åpen. Umulig å kategorisere og sette i boks.
Jeg syns vi alle fortjener det, hva? Jeg tar gjerne sjansen.
Finn meg.
Latterlig. Teknisk sett er det forurensning.
- God morgen. - Abbey! Abbey!
- Everson skal visst børsnoteres. - Er det sant?
Ja, så nå har du sjansen til å imponere herr Everson og bli forfremmet.
- Ja. - Hei, Abbey.
Elaine sa at du var i et bryllup i roklubben i helgen...
- og vi vil høre hva du syntes. - Vårt sted var dobbeltbooket.
Vi må finne et nytt sted så fort som mulig.
Ja da, ok, roklubben...
Maten var fantastisk, utsikten utrolig, personalet veltrent -
- og alt var godt organisert. Dekorasjonen var flott. Tommelen opp.
- Fantastisk, jeg ringer dem. - Ok, vi ses.
Hvordan gikk det å presentere Scott for tante Francis?
- Han gjorde slutt med meg i stedet. - Hva?
Ja, jeg var ødelagt under hele bryllupet og...
tante Francis overbeviste meg om å skrive et brev til kjærligheten.
Og så legge... det i en flaske. Så kastet jeg den i sjøen.
- Gi meg et minutt til å fordøye det. - Alt er hennes feil... og champagnen.
Men jeg må si... Du kjenner meg, jeg liker ikke å åpne meg så mye.
- Aldri. Jeg mener, mye. - Det var deilig å være åpen.
- Virker som om du fikk ut en del. - Jøss...
- Vel, det er der ute nå. - Midt i Boston havn.
Der den forblir.
Jeg har ranket alle potensielle kjøp. De grønne lappene er aktørene.
- Godt jobbet, Abbey. - De blå lappene er bookede møter.
- Så... - Ok, hørte jeg møter?
Abbey skal kjøpe enda en pengeku før vi gjør det offisielt.
Bra, men legen har sagt at du bare får jobbe halvparten så mye.
Beklager, jeg vet det ville lette å ha far med på møtene...
- men det går ikke. - Jeg forstår.
Jeg har dessverre to produktlanseringer og bryllupet...
Slapp av. Jeg vet at vi har lite tid, men vi har masse gode firma.
- Jeg fikser det. - Takk, Abbey.
- Jeg skal sjekke og prøver å løse det. - En Everson i rommet letter alltid.
- Abbey er virkelig imponerende. - Jeg er enig.
- Strukturert, fokusert... - En god innflytelse på sønnen din.
Han virrer rundt og er ikke fokusert. Er det galt å ønske stabilitet for ham?
Selvsagt ikke, men da må du få ham hit.
Han jobbet her i to år og gjorde en god jobb, men en dag...
fikk jeg et postkort fra en laksebåt i Alaska.
Han kunne ikke jobbe på kontor mer. Det var ikke ham.
Du kan ikke klandre ham. Han tjener egne penger -
- og leier ut leiligheten når han ikke er hjemme.
- Han har aldri bedt deg om noe. - Han er ikke 20 lenger.
Jeg hadde håpet at han skulle kommet over det nå.
- Pappa, jeg kan ikke gå på noen møter. - Det hadde vært fint å få Nick hjem.
- Det fins kanskje en måte. - Han går aldri med på det.
- Når jeg tar opp temaet, rygger han. - Ja, men du vil ha ham her permanent.
En stor, skremmende forpliktelse. Hva om det hadde vært noe midlertidig?
Så han får foten innenfor igjen? For å se om han liker det igjen?
Ja, noe sånt.
Hvem kaster søppel i naturen?
Soph.
- Står til? - Kom du inn på kontoret nå...
tror du jeg er bryllupsplanlegger, ikke visedirektør.
Bortsett fra det er det toppen. Vi gleder oss til bryllupet -
- og jeg sendte akkurat programmet, men håper at vi ses før det.
Jeg kommer til bryllupet. Jeg vil ikke gå glipp av det.
Pappa hadde tenkt å ringe og spørre om noe og jeg vil at du sier ja.
- Jeg har fullt privilegium som brud. - Så lenge jeg ikke må jobbe der.
- Vi har alt diskutert det før. - Det er ikke hva du tror.
- Bare et kort kravløst prosjekt. - Det tviler jeg på.
Selskapet skal børsnoteres og pappa vil sette avtrykk.
- Lyder som pappa. - Det gjelder et nytt kjøp.
En ekstra Everson ville hjelpe.
- Soph. - Nick, du kan dette.
Dessuten får du bli kjent med Kevin.
Ålreit.
- Jeg antar at jeg kommer hjem til Boston. - Toppen! Det er bare til bryllupet.
- Ok... jeg elsker deg. - I like måte.
Ok...
- Pappa. - Nick.
Hvordan går det?
Herr Everson vil treffe deg klokken 10 mandag morgen.
Pappa vil treffe deg klokken 10 på sitt kontor i morgen.
Toppen...
Da var det på'n igjen.
- Sue, si til Nick at vi venter. - Ja, sir.
Godt å se deg også. Vi fortsetter straks.
Hei, folkens. Har dere bedre kaffe nå? Kult.
- Der er han. Hvordan går det? - Nick.
- Godt å se deg, pappa. - Hei, Abbey Lawrence.
Hei, Abbey. Nick Everson.
- Du er sen, Nick. - Pappa, du hadde ikke kaffekopper.
Den eneste jeg fant var denne. Et kunstprosjekt fra en forskole.
- Kurset var en julegave fra nissen. - Jobb videre.
Jeg har bedt Nick om å hjelpe deg med ervervelsen.
- Hjelp, hjelp... Hjelpe hvordan? - Det er mye jobb og jeg blir borte.
Og var det ikke du som sa at det ikke skader med en Everson i rommet?
- Sa du det? - Det gjorde jeg faktisk.
Det gjorde jeg faktisk... Fra hvilket firma kommer du?
- Jeg... var i Brasil, Alaska, Peru. - Var du på noe spesielt firma der?
Tunfisktråler.
- Det burde være til stor hjelp. - Nick, Abbey er vår fremste analytiker.
Hun har veldig god smak og er fokusert. Du kan lære mye av henne.
Dette blir bra.
Jeg forstår ikke, jeg trenger ikke hjelp. Når ba jeg om det sist?
- Aldri, hjertet. - Akkurat.
Og med en Everson i rommet, mente jeg herr Everson eller Sophie.
Nick er den man aldri ser og som hører aldri dukker opp ved høytider.
- Han vil ikke engang ta dette seriøst. - Han kan overraske.
Nei, han kommer til å sinke meg.
Enten du liker det eller ikke må du gjøre det beste ut av dette, Mary Abigail.
- Jeg hater når du kaller meg det. - Unnskyld.
Du har rett, vi skal avslutte en handel, må det fungere.
Jeg setter opp vilkårene direkte.
Kjære Nick. Jeg har vedlagt filene til møtet i morgen med Kat og Charlie -
- fra Kat and Charlie's Ice Cream.
Vennligst les alle filene.
Dette er den siste ølen jeg har skapt.
- På fem eller tiskalaen? - Ti, kom an!
Det er den beste hittil. 8,5 helt klart.
- Jeg tror jeg trekker meg tilbake. - Det kan du gjøre. Flytte hjem...
- og lager øl. - Det er en briljant idé.
Hør her, så...
Abbey Lawrence virker ikke akkurat begeistret over at jeg er her.
- Hvor godt kjenner du henne? - Godt. Hun er toppen.
Du vet jeg er flink til å lese folk og jeg vet akkurat hvem hun er.
En kontrollerende...
- gjerrigknark. - Hva gjør det meg til da?
Ok, hun er profesjonell, smart og vi er heldige som har henne.
Ok, du får synes hva du vil. Se her. Her er hun.
'Nick, jeg har vedlagt filene...' Hun har sendt tåpelig mange filer.
'Skal vi jobbe sammen forventer jeg at du er forberedt og oppdatert.'
- 'Jeg venter...' Hva er jeg? 12? - Nick, gi henne en sjanse.
Pappa er glad for at du er her, og dette blir bra for deg.
Jeg hater å si det, men når vi er klare, drar jeg tilbake.
Vel, bror. Jeg er glad du er her, selv om det bare er en kort stund.
- Skål. Godt å se deg. - I like måte.
Hvordan havnet du der?
Kjære elskede... et sted der ute. Føler du deg noensinne ukjent?
Som om alle har kategorisert deg uten å gi deg sjanse til å lære deg og vokse?
Jeg har et stort hjerte, men vet ikke hvordan jeg skal vise det.
Så det føles som om jeg mangler en stemme, som om jeg ikke er her.
Men jeg er her. Jeg er lojal, pålitelig og har en dyp samvittighet.
Jeg nasket en pakke tyggegummi en gang i andre og fikk ikke sove på en uke.
Jeg er en god lytter og flink i jobben. Jeg kan herme en trompet -
- og elsker pannekaker. De gjør meg lykkelig når som helst.
'Jeg liker romantiske reiser, å se på stjernene...'
'...og svømme om kvelden.' Hyggelig.
Jeg kan ta meg gjennom livskriser og komme ut på andre siden...
og jeg leter etter en likesinnet. Med feil, men åpen.
Umulig å kategorisere og sette i bås. Jeg er villig til å ta risken.
- Finn meg. - MLbeantown@yahoo.com.
MLbeantown...
Beantown?
Er hun her? I Boston?
- Han kunne ikke fortelle en vits. - Bommet han på poenget?
- Ja, akkurat. - Sikkert Nick Everson som skal klage.
Reeltraveler. Flaskeposten din.
Å, nei... Noen fant brevet mitt.
En fremmed fant flaskeposten min og sendte akkurat en beskjed.
- Hva? - Det er din feil.
- Ja, men ikke bar stå der. Åpne den. - Ok, ok!
'Kjære MLbeantown.'
'Jeg fant flaskeposten din.'
'Du la sjelen i brevet og du skal vite at både brevet og følelsene' -
- 'er trygge med meg.' - Det var hyggelig.
'Vil du bytte flaskepost mot en chat, er jeg interessert.'
Så spennende! Hva venter du på? Skriv tilbake til ham.
Det kan være hvem som helst... Nei, jeg skriver ingenting.
Det kan det, men det kan også være 'noen' og jeg skal la deg være i fred.
Kjære Reeltraveler.
Takk for at du fortalte at brevet mitt er i trygg forvaring. Det føles litt flaut.
Brevet ble skrevet i et svakt øyeblikk i et bryllup.
'Ikke vær sjenert. Jeg har opplevd lignende selv.'
Jeg er en mann og burde være tøff. Var det dumt å innrømme det?
Ok, du er en mann, oppfattet.
- Jeg likte åpningen din. - Hyggelig å høre.
Lettere å være dømmende eller kritisk, det fins mange sånne der ute.
Jeg skulle mene det.
MLbeantown, får jeg spørre om noe? Har du funnet noen ennå?
- Skrev du ikke tilbake? - Det er et personlig spørsmål.
Det var det alt da du la tankene dine i en flaske og kastet dem på sjøen.
Jeg vet det, men statistisk sett er det en person som fant en flaske -
- så det er nok bare en 90-år gammel fengselsfugl fra Poughkeepsie.
Blås i statistikken! Det er spennende! Noen fant brevet ditt...
og kontaktet deg. Bare spill med.
Ok, jeg skal skrive tilbake.
Du gjorde akkurat en 90 år gammel fengselsfugl fra Poughkeepsie glad.
Jeg elsker denne siden ved deg.
- Hei. - Hei.
Vi skal være på Kat and Charlie's om en halvtime. Tenk at jeg måtte si det.
Det gjorde du ikke. Jeg sa at møtet var en time før, siden du var sen i går -
- og jeg ikke ville risikere noe.
Moro. Skal alle møter være sånn?
Så isbaren har mye potensial og passer varemerket vårt.
Problemet er at de er nye, de har ikke fått i gang salget ennå.
Hallo? Hei, hallo. Hei.
- Og ingen salgshistorikk? - Leste du dokumentene jeg sendte?
Nok. Kom an, ingen hadde orket å lese alt!
Følg meg.
'Følg meg.'
Dette er utrolig. Visste dere at dere skulle jobbe med iskrem?
Vi var bare noen studenter som moret oss da våre gale smaker -
- plutselig ble populære. - Vi ble like overrasket.
Ikke misforstå meg, det har vært kjempegøy de siste årene -
- men ingen av oss planla å jobbe i iskrembransjen.
- Nei... Denne veien. - Wow, se på dette.
- All bokføringen er her inne. - Takk.
Her er noen av bestselgerne våre som dere må prøve.
- Takk, Kelly. Det ser fantastisk ut. - Vi skal la dere i fred...
og har dere noen spørsmål, er vi der inne.
- Vi prøver litt iskrem. - Nei, vi er her for å jobbe.
Skal du ikke prøve selskapets produkter? Hva om du ikke liker dem?
Det spiller ingen rolle. Det handler om salg og driftkostnader.
Kan vi ikke gå rundt og treffe noen av de ansatte? Bli kjent med stedet.
Ok, vi har visst ulike syn på dette. Assistere selskapet som du vil -
- så gjør jeg det på rett måte.
Rett måte?
Ok, dette var morsomt!
Dette er toppen. Ok, neste.
Grønn te med wasabi-virvel.
Ok...
Du vet hva jeg syns om denne.
- Jeg kan ikke... - Vi trenger vann.
Takk.
Den har litt av et fraspark.
Ok, da går vi videre. Jordbærbourbon-eksplosjon.
Takk.
Ja... Som Mardi Gras i munnen.
Vinneren av gavekortet på 500 dollar og en ubegrenset produksjon av smaken -
- neste måned er...
Jordbærbourbon-eksplosjon.
Godt jobbet, gratulerer.
En applaus for gjestedommeren vår.
Kat and Charlie's er en for stor risiko. Deres inntekter er for uregelmessige.
- Neste års forretningsplan er uklar. - Utfra det jeg så så er de...
kreative, morsomme, har et bra produkt og er et firma vi kan få til å vokse.
Jeg liker ideen om ungdommelighet.
Herr Everson, mitt oppdrag er å finne en pengemaskin.
Et firma som styrker oss før vi børsnoteres. Dette er ikke det.
De har et nydelig produkt. Det betyr noe. Hun smakte ikke engang.
- Resultatene lyver ikke. - Man må våge å ta risikoer.
Dette er ikke en konkurranse. Dere har begge viktige poenger.
Kat and Charlie's virker som et bra firma, men vi legger det på is nå -
- og fortsetter å lete. Vi trenger et firma som tar oss til neste nivå.
Men vi har dårlig tid. Dere må kunne samarbeide... raskt.
Hei, jeg skal treffe en venn. Takk.
En velfortjent helg, ser jeg.
- Du ser utmattet ut. - Jeg jobber med en utmattende person.
Ja, vi kjøper en iskrembutikk og gjett hvem som må ta ansvaret...
- når det ikke fungerer. - Så jakten går videre, antar jeg.
Det føles som en vanskelig nøtt å knekke. Faktum er at jeg må løse det.
- Noe fra Reeltraveler? - Nei, ikke ennå.
Det er nok like bra.
Slik.
'Vedlagt all informasjon om Harbour Coffee Works. Les alle dokumenter.'
Du... må spøke med meg.
Du er nådeløs. Hva gjør jeg engang her?
Vil du chatte?
Hvordan var dagen min?
Alt bedre.
Jeg må...
Reeltraveler, jeg har sagt at jeg er singel.
Jeg antar at om du skriver til meg...
så er du også det.
Ja, det er jeg, og om du lurer...
så er jeg 36.
Han er 36. Nå ble det interessant.
Hva er oddsene? Jeg også.
Jeg vet at vi ikke avslørt sted eller hva vi heter ennå, men jeg må spørre.
Hvor fant du brevet mitt? Jeg er så nysgjerrig.
På en strand i Maine.
- Tenk det. - Fortell mer om deg selv.
- Jeg vil høre mer om deg. - I like måte.
- Du først. - Hvor skal jeg begynne?
Jeg antar at man kan si at jeg ennå ikke riktig vet hvor hjemme er.
Hjemmet mitt er Boston. Foreldrene mine fikk meg da de var eldre -
- og nå er de pensjonert og bor på andre siden av landet, noe de hater.
Det får meg til å føle meg ensom iblant, men jeg er heldig -
- som har en tante i byen som jeg virkelig elsker.
Jeg har lurt på hvordan det ville være å ha en søster. Jeg ville nok elsket det.
Jeg er heldig. Jeg har en som er herlig.
- Beste reisen? - Fluefiske i Patagonia. Og du?
Tanta jeg fortalte om tok meg til Paris i en uke etter artium.
- Det glemmer jeg aldri. - Sjakk matt!
Jeg kan strikke. Mamma lærte meg det. Og jeg elsker hunder.
Det gjør vondt å ikke kunne ha en, men det fungerer ikke akkurat nå.
Jeg forstår. Jeg lengter etter å ha en.
Og jeg vil ha en eldre hund.
Når jeg ser ansiktene på kennelen, de som er hvite rundt munnen -
- er så vakre og man forstår at de har en historie å fortelle og man ser -
- hvor mye de vil bli elsket igjen.
Tenk at det alt er søndag kveld. Å prate med deg fikk helgen til å gå fort.
Ærlig talt blir jeg ikke særlig oppglødd av tanken på å jobbe i morgen.
Prosjektet jeg arbeider med... Vel, jeg har problemer med en kollega.
- En riktig bedreviter, utrolig sta. - Jeg kjenner til typen.
Men ærlig sagt er problemet ikke kollegaen min, men sjefen min.
Jeg respekterer ham, men vi har ulike visjoner.
- Jeg kan gi råd, men bare rett på sak. - Kom med det.
Når alt kommer til alt skal jobben gjøres. Får du den gjort?
Spør deg selv om du har gitt alt.
Hvis du har det... så er det dessverre ikke så mye mer å gjøre -
- men ellers kommer det an på deg.
Så, Reeltraveler, hva er det?
Så vi chattet hele helgen. Han er så lett å prate med.
- Jeg kan åpne meg for ham. - Ser du. Ting skjer når man vil det.
- Jeg liker dette synet. - Jeg begynner å komme inn i det.
Jeg fikk et råd fra en venn i helgen og hørte på det.
- En jeg har møtt faktisk. - Har du truffet noen? Fortell!
Nei, det er for tidlig for å si noe ennå. Vi sender e-post og chatter bare.
- Sjokkerende! Bruker du Internett? - Jeg vet hvordan man bruker Internett.
- Så lenge har jeg ikke bodd i skogen. - Det har gått en stund.
Søster, vi fikk umiddelbar kontakt. Hun er åpen, engasjerende...
- og lidenskapelig om ting. - Jeg liker henne alt.
Jeg var oppe halve natten og jobbet med Harbour Coffeeworks-møtet.
Og i dag vil Abbey Lawrence ikke vite hva som skjedde.
- Jeg er til og med her tidlig. - Ja, det er du faktisk.
Apropos det, har du sett henne?
Jeg skulle treffe henne i lobbyen.
Hei! Jeg sverger, jeg var i tide. Jeg har vært her i flere timer, faktisk.
- Men jeg var på kontoret. - I tide betyr å være der man skal være.
Bare si at du er klar. Harbour Coffee Works er den typen firma vi vil ha.
Begynte lite, jevn vekst, gode tall. Bønnene kommer bare -
- fra en gård i Indonesia som dyrker i vulkansk jord.
Imponerende, du har gjort din research, men vi må overbevise Stan Tucker...
- å selge til oss. - Ingen problemer. Jeg følger etter.
Vi skal vel rett fram? Bilen er her borte.
- Takk, Stan. - Her.
- Takk. - Ingen årsak.
Harbour Coffeeworks ble født av min uklanderlige smak og gode dømmekraft.
Jeg slipper det ikke så lett. I forrige ukes artikkel i Globe -
- ble kaffen vår utnevnt til den beste i Boston, så mange er interessert.
Som de skal, men jeg vil poengtere at vi booket møtet for tre måneder siden -
- og vi så hva du holdt på med lenge før artikkelen kom ut.
Ja, og det liker jeg. Men hvorfor selge til akkurat Everson?
Hvorfor ikke lene meg tilbake og vente på det høyeste tilbudet?
Får jeg ta over, Abbey? Takk.
Stan, jeg gjorde min reserach og det begynte med at du dro rundt en vogn -
- i et kjøpesenter med din bestevenn Bernie Cranford.
Og jeg vet også at Bernie tok investoren din og originalblandingen -
- og startet Bernie's Brews, men det stoppet deg ikke.
Nei, jeg begynte på nytt og skapte en ny blanding.
En som var bedre som skapte alt dette og nå er vi Bernie's Brew's...
- fremste konkurrent her oppe. - Men vi kan markedsføre deg nasjonalt.
Raskt. Våre Aunt Betsy's-butikker skal åpnes i hver eneste storby i landet.
Forestill deg Bernies ansikt når han kommer av flyet i California -
- og ser Aunt Betsy's-frokoststeder i Sam- arbeid med Bostons Harbour Coffeeworks.
- Fortsett. - Du kan sitte og vente på rett tilbud...
fordi du har skapt noe spesielt, Stan. Eller så blir du en del av -
- Everson Valley Farms-familien og bygge opp ditt firmas framtid fra og med nå.
Ok, vi gjør det.
Ok, Stan! Dette kommer til å være det beste valg du noensinne har tatt.
- Jeg håper det. - Jeg la merke til det fine bildet.
- Takk skal du ha. - Flott.
- Fra en fest med stygge trøyer, hva? - Hva mener du?
Hva mener du?
- Han spøker bare! - Det ser ut som en riktig dyr genser.
Den er riktig fin må jeg si.
- Hun har riktig langt, fint hår også. - Dette møtet er over.
Det var Stan Tucker. Tilbudet er offisielt avvist.
Sir, Stan er en hissig mann og får han litt tid, så løser det seg nok.
- Vi har ikke tid. Avtalen er død. - Hvordan kunne jeg vite...
at kona hans har så dårlig smak?
- Unnskyld. - Jeg forstår ikke...
- Du vet hvordan det gjøres, Nick. - Sir, det var faktisk Nick...
Du trenger ikke forklare, Abbey. Mine forventninger var kanskje for høye.
La oss begynne på nytt. Vi vet ingenting om hverandre bortsett fra at -
- det er anspent mellom deg og faren din.
Han vil at jeg går i hans fotspor. Det er bra for Soph. Hun elsker det.
Men det er ikke deg?
Everson Valley Farm som jeg elsket var ikke noe firma, men bestefars gård.
Et sted der jeg tilbrakte somrene og der jeg jobbet med hendene mine.
Det er bare at... jeg ikke snakker hans språk som du og Soph.
Jeg ønsker at jeg var mer som du. At jeg bare kunne komme inn i rommet -
- og være spontan. Du er så åpen. Jeg liker ikke å være spontan.
- Jeg vet ikke hvordan jeg gjør det. - Det hadde jeg aldri gjettet.
Jeg jobber med det.
Takk.
Vil du være litt spontan nå?
Kom an.
Hei, kamerat.
- Hei, lille hundevalp. - Hunder får en straks i godt humør.
Hvilken ville du velge om du fikk en i dag?
- Jeg skulle nok tatt denne. - En gammel hund?
Ja, jeg syns alle fortjener en ny sjanse, syns ikke du?
Du vet, først føltes det som om jeg ble tvunget til dette...
men å opprettholde familieforetaket er viktig for meg.
Om vi skal gjøre dette, så gjør vi det ordentlig. La oss gjøre det rett.
Jeg har en idé.
Wilmore Estates er en siderfabrikk, en eplehage og et vertshus -
- med enorme utvidelsesmuligheter og eieren George Wilmore -
- vil ikke selge. Siden vi har dårlig tid, måtte vi stryke det.
Men ærlig talt har jeg øynene på stedet i flere år.
- Det ser fabelaktig ut. - Jeg vet, den definitive handelen...
men vi må gjøre om hele programmet med alle andre kandidater, men...
du inspirerer meg, så jeg syns vi burde satse stort.
- Vi gjør det. - Ja?
Ja, ok!
Så... her er en liste over alle andre firma vi skal treffe.
Du ringer dem, og jeg ringer Wilmore Estates.
Gjort.
Hei. Du ser godt ut. Jeg trodde møtet hos Harbour Coffeeworks gikk dårlig.
Det gjorde det, men vi ga ikke opp og nå skal vi satse på noe stort.
Hvilket fikk meg til å tenke. Hvorfor ikke satse stort på andre ting også?
Som med lille 'Frøken Internett?'
Kanskje det.
Hei, det er Abbey Lawrence fra Everson Farms og jeg vil avtale et møte -
- med George Wilmore. Ja, jeg kan vente.
Prosjektet jeg har jobbet med er her i Boston.
Vil du treffe meg?
Han har hele tiden vært her i Boston.
- Det er toppen. - Ja, men også merkelig.
Jeg trodde han jeg holdt på å bli kjent med, bodde i Maine.
Det er mye lettere å åpne seg for en som bor langt bort. Det er...
Tryggere? Bygge opp en fantasi... Tro meg, skatt. Dette er bedre.
- Dette er virkelig. - Og jeg vil at det skal være det.
Ja, la oss treffes.
- La oss treffes. - Vi treffes.
Ja... Ja!
- Hva med i morgen? - I morgen?
Ja! I morgen. I morgen!
I morgen blir det.
I morgen blir det!
Ja, jeg vil bestille bord i kveld klokken sju for to. Jeg heter Nick Everson.
Ok, takk. Vi ses.
Hva med klokken sju på Cook Street? En liten restaurant som heter Luigi's.
Jeg elsker det stedet.
Jeg er den med små hvite hansker.
Nick? Før du går på daten din, trenger jeg listen over firma fra Abbey.
Ja, jeg skal...
Nick?
- Listen? - Vent litt.
- Ja... Hallo? - Hei, det er Abbey.
Jeg ville bare sjekke at du har listen over firmaene du skal ringe.
Det må gjøres i kveld. Kan du gi den til Sophie?
Ja, jeg skal akkurat gi henne den.
- Abbey, det er deg. - Ja, det er meg.
- Det er deg... - Ja, det er meg, Abbey.
- Håndskriften... Samme som i brevet. - Jeg forstår ikke, men jeg må gå.
- Ha det. - Hallo? Abbey?
Nick? Hva er det som skjer?
- Hvorfor bruker Abbey initialene ML? - Hun heter Mary Abigail Lawrence.
- Abbey er MLbeantown. - Hva?
Abbey er MLbeantown. Hun er den jeg har hatt kontakt med.
Hun skal møte meg på restauranten nå. Hun kjenner meg som Reeltraveler175.
- Det er for tidlig og ødelegger alt! - Nick, det er ok. Ro deg ned.
Jeg aner ikke hva du prater om. Det eneste jeg vet er -
- at jeg ikke har sett deg lykkeligere, så hva som enn må til for å beholde henne...
- gjør det! - Soph, jeg...
Jeg trenger et minutt for å tenke gjennom dette.
Nei, du har ikke et minutt.
Kjære MLbeantown. Noe har dukket opp i kveld, så vi kan ikke treffes.
Jeg er virkelig lei for det.
Jeg tror at det fins flere lag hos folk enn vi kan forestille oss.
Det er virkelig Abbey. At jeg bare lot deg stå og vente der.
Blokkert.
MLbeantown, jeg skammer meg for i går kveld.
Og framfor alt vil jeg be om unnskyldning og forklare.
BESKJEDEN KAN IKKE SENDES
Blokkerte hun meg?
- Hei. - Jeg tok med litt kaffe...
og en donut med strøssel.
- Så omtenksomt. - Du har vært her hele morgenen...
så jeg ville bare sjekke at du var ok. Er alt bra?
Ja, det er bra, takk.
George Wilmore takket nei til møtet. Jeg vet ikke hvorfor jeg prøvde på det.
Unnskyld. Man kaster seg ut og håper, men blir bare skuffet, så...
Dette gjør vi i stedet, Smith's Oatmeal. Et lite firma, men vi overtar dem.
- Hva skjedde med... satse stort? - Vi har ikke tid...
og jeg vil ikke satse på noe større og bli skuffet.
- Skal du... gi opp? - Dette imponerer kanskje ikke...
faren din eller leder til en forfremmelse, men det er et tilskudd.
Det er noe og det er bedre enn ingenting.
Ok.
Ok...
Eieren av Wilmore Estates, George Wilmore deler sine fem beste fiskeplasser.
Favoritten fins i hans egen bakgården på hans siderfabrikk og vertshus.
- Dra hjem og gjør deg i stand. - Hvorfor?
Jeg henter deg tidlig i morgen tidlig, så drar vi til Wilmore Estates.
- Ta med skift for sikkerhets skyld. - Umulig, George Wilmore selger ikke.
Det er ikke så umulig. Jeg trakk i noen tråder og snakket med noen venner.
Og jeg kontaktet en av hans ansatte som heter Deirdre.
- Deidre hvem? - Du kan lese biografien i bilen i morgen.
Poenget er at vi skal treffe henne klokken ti og siden får vi treffe ham.
Tenk at du fikk et møte, jeg kom ikke engang gjennom døren. Vet du hva?
Det spiller ingen rolle likevel, for han sier nei. Det er sløsing med tid.
Hør her. Vi kjenner ikke hverandre så godt og jeg vil ikke gå over grensen -
- men du hadde pyntet deg i går og i dag er du oppbrakt. En dårlig date?
Utrolig, dere er alle like! En oppbrakt kvinne og dere tror det handler om dere.
- Det handler ikke alltid om dere. - Ingen mann, altså?
Det er... Denne gangen er det det, men det er irriterende at du antok det.
Du burde glemme ham. Vi har sjansen til å få treffe George Wilmore.
Den Abbey Lawrence jeg kjenner, ville ikke bare blåst i det.
Og les alle dokumentene, ok?
For skal vi jobbe sammen må du være godt forberedt og oppdatert.
Ja, plutselig tok han initiativet og ordnet dette møtet til oss.
- Han virker bedre enn du først trodde. - Jeg vet ikke.
Erfaringen min med Reeltraveler tyder på min dårlige dømmekraft.
Det vet du ikke sikkert. Det kan ha hendt noe, men du får aldri vite det -
- fordi du blokkerte ham.
Er dette en fin ost eller bare muggen?
Reeltraveler. Jeg ble såret da du ikke dukket opp på daten vår.
Mitt første instinkt var å blokkere deg.
Jeg gleder meg til å fortelle alt personlig.
Akkurat nå føler jeg meg dårlig fordi jeg såret deg.
Det er ikke det at jeg ikke vil treffe deg, men at jeg jobber med det.
- God morgen. - Hei, er Abbey...
Nei, kom inn og vent, Nick. Kom inn.
- Hei. - Hva gjør du her, tante Francis? - Du ga meg en nøkkel forrige jul.
- Sov du her? Var den ikke for nødsfall? - Dette er et nødsfall.
Jeg ville sjekke mannen som skal ta niesen min med på en biltur.
Jeg er mannen. Hei, Nick Everson.
Nei, jeg er en klemmer!
Tante Francis, jeg har hørt fantastiske ting om deg.
Takk. - Jeg liker ham.
Ha det. Jeg har kartlagt hele reisen på denne reiseappen.
Vi skal faktisk stoppe på veien.
Slapp av. Jeg har alt fikset så vi treffer Deirdre en time senere.
Alt er ordnet.
Ha det.
- Du misliker dette stoppet, hva? - Nei da, jeg liker veikroer.
Jeg vet ikke hvorfor du ikke sa noe om stoppet. Jeg hadde kunnet planlegge -
- men det er ok.
- Du fortalte aldri hvem denne Deidra... - Deirdre.
- Dra!
- Hvem er hun? - Stol på meg.
Du sa det for et sekund siden da du bestilte nummer to på menyen til meg.
- Det er det beste på menyen. - Men jeg vet ikke hva det er.
- Det spiller ingen rolle. - Du vet ikke engang hva jeg liker.
Pannekaker! Takk!
Så godt! Det var kanskje ikke en så dum ide tross alt.
Herlig. Se så godt det ser ut.
Jeg liker virkelig å forlate byen iblant.
Sa jeg at jeg liker pannekaker?
Her er nøklene til rommene. Si fra om det er noe mer.
Mange takk, Deirdre. Jeg setter virkelig pris på det.
- Så fint det er her. - Det er vel ikke kontakten vår, Deirdre?
Jo, hun arbeider for Wilmore og vi traff henne akkurat.
- Her er nøkkelen din. - Hva med Wilmore?
- Vi har ikke noe møte, hva? - Jeg lover at vi skal treffe ham.
- Han vet ikke om det ennå. - Jeg visste at du ikke ville fikse det.
- Hvordan kunne du slepe meg helt hit? - Du sa det selv, du er ikke spontan nok.
Du hadde aldri blitt med om jeg hadde fortalt at vi skulle sjanse.
Ha litt tiltro, ok? Se det som et eventyr.
- Her. Du kommer til å trenge dem. - Hva er det?
- Møt meg i lobbyen om 20 minutter. - Hva er dette?
Ok...
Håper du har en god grunn for dette.
Om man skal treffe noen, kan det være bra å vite hvor de befinner seg.
Kommer du?
Det er vakker her ute.
- Det kan være her. - Det er tredje stedet vi sjekker.
I artikkelen sto det at det er bra fiske på hans eiendom, men ikke hvor.
Du sa jo at vi hadde en plan.
- Hva? - Der er han.
Her er planen. Vi har ingen plan.
- Hei! Visste ikke at noen andre var her. - Ingen fare.
- Jeg heter Nick... og dette er Abbey. - Hei!
- Og hun tapte et veddemål. - Ja, men når du har fanget fisken din...
vil jeg at vi drar ut til lunden. Jeg vil både smake og se alt.
- Ja, avtale? - Ok.
Så, hold albuen høyt. Ikke vri på håndleddet.
- Så... - Ikke rør så mye på håndleddet.
- Håper vi ikke forstyrrer for mye. - Nei, det er underholdende å se dere.
Dra opp linen. Som at å kaste på en vegg.
- Slik? Så lett. - Det ser bra ut, men ta det rolig.
- Han har rett, det krever mye øvelse. - Herregud!
- Du har noe! - Ja, definitivt!
- Sveiv! - Dra den inn!
- Se der! - For en sværing!
- Snakker om nybegynnerflaks. - Aldri sett maken.
Nå slipper vi den ut.
Vi fanget en fisk! Ok, vi drar.
Du fanget en, så jeg burde også få gjøre det, hva?
Vi skulle jo fange én fisk. Nå vil jeg til fabrikken og smake...
Vær så snill, dere skremmer fisken. Bare gå til fabrikken.
- Unnskyld. - Unnskyld. Vi beklager.
Vent. Jeg er George Wilmore. Hvis dere lover å gå til fabrikken -
- så skal jeg ta dere med på en privattur om dere bare lar meg fiske i en time til.
- Men vær stille. - Absolutt, selvsagt.
- Tusen takk. - Vi ses om en time.
- Unnskyld, vi er ikke her. - Nei, vi er ikke her.
Etter innhøstingen får det gjære i alt fra fire uker til flere måneder -
- avhengig av sidersorten. Vi holder en konstant temperatur...
og blir dere med meg, så skal jeg visse ytterligere en hemmelighet.
Så vi har to standard-sider og fem sterkere, selv om vi endrer ting.
Jeg ser sider på samme måte som vinprodusentene.
Her er noen av våre nye sterkere sidersorter om dere vil smake.
Ja, gjerne. Takk.
Er det... ananas? Ikke?
- Jeg tror at det er appelsin. - Godt oppfattet.
Takk så mye for at du tok deg tid for å vise oss gården.
Vi vil faktisk snakke med deg om noe, herr Wilmore.
Nyt tiden her bare. Vi har vår 30-årsjubileumsfest i kveld.
Alle vennene våre og ansatte kommer. La oss prate da.
- Ja da, det låter toppen. - Men la meg vise dere eplehagen først.
Denne veien.
Her.
Utrolig. Det minner om mine besteforeldres gård.
- Det var yndlingsstedet mitt på jorden. - Du har skapt noe unikt, herr Wilmore.
Takk. Det har jeg og nå må jeg jobbe litt, men nyt stunden her.
- Det skal vi. - Takk for alt.
- Ingen årsak. Vi ses på festen i kveld. - Takk!
Vi er bare en time fra byen. Familier plukker epler med barna sine her -
- og får kjøre traktor. Vi ville kunne satse mer på fisket.
Vi kan bygge hytter og gjøre det til en bryllupsdestinasjon.
- Mulighetene er uendelige. - Abbey, du har rett.
Dette stedet er unikt.
Jeg trenger eiendomsvurderingen.
Takk.
Det virker som om vi er klare. Nå må vi bare overbevise ham.
Jeg har iakttatt deg her og du virker annerledes.
- Dette stedet tar fram noe i deg. - Jeg føler meg mer avslappet her.
Det minner meg om en tid da Everson Valley Farms bare var en gård.
- Ikke et firma. - Du fortsetter å overraske meg.
Du vet her om dagen da jeg var trist. Jeg hadde en date og denne fyren -
- som jeg trodde at jeg hadde god kontakt med sviktet meg virkelig.
Men så vokste du som jeg ikke riktig stolte på plutselig.
- Gjør du alltid det? - Hva?
- Organiserer ting. - Gjør jeg? Ja, det gjør jeg!
Ja, det gjør du. Og vil du ikke gjøre noe eller ikke vil dra noe sted -
- så får du den morsomste uttrykket.
- Akkurat der. - Der?
- Ja. - Å, nei.
- Vi burde gjøre oss klar for festen. - Ja.
Den der typen som sviktet deg. Skal du prate med ham igjen?
Jeg vet ikke. Jeg syntes at vi hadde riktig god kontakt, men jeg vet ikke.
Det er kanskje på tide å gi noen andre en sjanse.
Vi burde dra.
Du ser... så vakker ut.
Takk.
Unnskyld, alle sammen. Får jeg deres oppmerksomhet? Kom litt nærmere.
30 år...
har passert lynraskt... men jeg elsket hvert eneste år -
- fordi jeg hadde min herlige kone Nancy ved min side.
Nancy og jeg møttes da jeg var i hæren og hun ble brevvennen min.
Vi skrev til hverandre i flere måneder og før jeg visste det -
- hadde jeg blitt forelsket i en jeg aldri hadde møtt.
Og vakker dessuten. I kveld vil jeg dere alle skal vite at dere er familien vår -
- og får vår Estate til å føles som hjemme. Jeg vil derfor utbringe en skål.
For mitt hjem. For Wilmore Estates og alle som gjør det spesielt.
Vil du danse? Hva?
Nå har vi sjansen.
Ja, ja...
- Hei, herr Wilmore. - Abbey, så fint dere kunne komme.
- Vil du danse? - Veldig gjerne.
For en herlig fest. Og dere er et så fint par.
- Takk. Du og Nick er også et fint par. - Vi er ikke sammen.
Morsomt, det er ikke det jeg så.
Angående oss så vil jeg være ærlig om hvorfor vi er her.
Det vet jeg. Sekretæren min avviser alle samtaler gjeldende forespørsler...
- men jeg sjekker hvem som har ringt. - Så du visste hvem vi var...
- men viste likevel oss rundt? - Ja, du fikk jo tross alt fisken.
Og sannheten er at jeg alltid lovet kona å selge og reise rundt i verden.
Men jeg fortsetter å utsette det. Besøket deres her på vårt 30-årsjubileum -
- er kanskje et tegn. Nei, ikke håp for mye, men jeg skal høre på dere.
Send alle papirer til huset i kveld så skal jeg se på dem.
Ja... Jeg sender dem med en gang.
Toppen. Vi ses i morgen klokken ni presis på kontoret mitt.
- Ja. - Perfekt.
- Så han visste det hele tiden? - Ja, men likevel vil han treffe oss.
- Takk, for et fantastisk eventyr. - Vel...
Takk for at du våget å ta risken.
Jeg...
Jeg burde... gå til rommet mitt.
Vi har en stor dag i morgen.
God natt.
Drøm søtt.
- Hei! - Sa du at møtet var en time tidligere...
så jeg ikke skulle komme for sent? Ok, vi ses straks.
- Du er best. - Jeg presenterer tallene...
- og legger fram tilbudet. - Jeg representerer familien...
- og prøver å vinne hans tillit. - Vi klarer dette.
- Oktoberfest-sider, julesider... - Alle hjertens-sider.
- Den liker jeg! St. Patricks day-sider. - Påskehare-sider!
Vi kan gjøre varemerket større både lokalt og nasjonalt.
Vi har sett det du har bygd opp her og elsker alt.
Vel... Min kone og jeg har sett på tilbudet hele morgenen. Imponerende.
Du skal vite at vi virkelig har overveid det, men svaret blir nei.
Herr Wilmore... Jeg forstår at du kanskje tviler...
Du sa at du var klar til å selge og dette tilbudet er... uslåelig.
- Det er et utrolig tilbud. - Ja, og den endelige kjøperen...
tilbyr kanskje ikke noe i nærheten, men tanken på at livsverket mitt -
- skal svelges av et stort firma gjør meg ille til mote. Jeg er lei for det.
Jeg liker dere begge, men svaret er nei.
Jeg visste at det var søkt, men trodde at vi skulle fikse det.
- Men jeg angrer ikke at vi prøvde. - Ikke jeg heller.
Jeg antar at vi får dra tilbake til kontoret og forlate dette stedet.
Du hører hjemme på et sånt sted.
Pappaen din sa aldri at du måtte jobbe på kontoret, men bare være -
- en del av det han bygde opp for familien sin.
- Du er et geni. - Kom an!
- Kom inn. - Herr Wilmore, får vi forstyrre litt til?
Ok.
Herr Wilmore. Helt siden jeg kom hit har dette stedet...
føltes spesielt for meg. Det har føltes som 'hjemme'.
Hva om Everson Valley Farms kjøpte det, men det ble drevet av meg, Nick Everson?
Og at jeg lærer hver eneste detalj om stedet av deg?
Vel...
Det ville gjøre en forskjell.
Jeg skal prate med kona mi. - Skatt, kan du komme inn hit litt?
- Tenk at vi klarte det! - Snakker om på håret.
- Faren din vil bli så glad. - Han må nok jobbe litt...
- med at jeg skal drive det. - Han vil elske det.
Vi har masse å gjøre nå. Jeg er så imponert av oss. Vi klarte det.
Nei, du klarte det.
Dette er... Dette er akkurat det jeg ville.
Jeg...
Jeg må fortelle deg noe.
Meg?
- Hvorfor har du brevet mitt? - Jeg fant det da jeg fisket i Maine.
Jeg hadde ingen anelse om at det var du.
- Er du Reeltraveler? Det er umulig. - Da jeg forsto at det var du...
var det for sent. Du hadde alt dratt til restauranten.
- Hvorfor dukket du ikke opp? - Fordi det var for tidlig.
- Vi skulle jobbe sammen. - Du holdt det hemmelig og tok meg...
på denne reisen? Du ga meg pannekaker siden du visste at jeg likte det.
- Og du sa at jeg var vakker. - Jeg mente det jeg sa.
Det tok en stund å koble sammen personen fra brevet med den fra jobben.
Ja... Den sta bedreviteren som gjorde at du fryktet jobben.
Jeg er glad jeg kunne hjelpe deg å finne deg selv og... dette er mitt.
- Jeg drar hjem alene. - Abbey.
- Så Nick var Reeltraveler175? - Ja.
- Og satt på andre siden av gangen. - Og han hadde brevet mitt hele tiden.
Iblant da vi sendte beskjeder til hverandre føltes det som om...
det var nå. Og det fantes stunder med Nick da det føltes...
som om noe virkelig skjedde. Men nå vet jeg ikke hva jeg skal tro.
- Om noe egentlig var ekte. - Så klart det var.
Jeg vet ikke om jeg får vite det.
Jeg fatter ikke at han ikke sa det, og jeg føler meg lurt.
Hei.
Nick?
Jeg ville bare si at jeg er stolt av deg. Ikke bare hjalp du og Abbey meg -
- men fant et sted som tar oss tilbake til røttene våre.
Et sted som minner meg om hvor alt en gang begynte.
Det var Abbey som gjorde det, pappa. Hun har fulgt Wilmores utvikling...
- i flere år. - Du har også funnet en plass her.
Det jeg er mest stolt av er at du alltid har vært sann mot deg selv.
Selv når forholdet vårt stått på spill. Jeg er glad for å ha deg tilbake her.
Takk, pappa.
Så hemmeligheten bak vår siders viskositet er at vi bruker tre slag.
Hver tynne inneholder 260 liter og er håndlaget i Ungarn.
Sommeren 2014 gjør vi vårt beste for at...
Hallo?
- Hei. - Jeg lager pannekaker.
Trøstemat.
Hva er det? Hva har du der?
Invitasjon til Kevin og Sophies bryllup. Jeg kan ikke gå om han er der.
Han er en del av selskapet.
Jeg vil at du gjør noe for meg.
Hent brevet.
- Flaskeposten? - Ja.
Den er her.
Les slutten av brevet. Fortell hva det står.
Jeg vil ha noe ekte. Jeg orker å gå gjennom livskriser og klare det.
Jeg leter etter en likesinnet. Med feil, men åpen.
Umulig å kategorisere og sette i bås. Fortjener ikke alle det?
Jeg er villig til å ta risken.
Finn meg.
Brevet... er du.
Åpen, modig og en som fremdeles tror på kjærligheten. Ikke glem det.
Og du skal gå i bryllupet. Jeg lar deg ikke gjemme deg fra livet.
Han står der borte.
Ok, bare gå.
Ikke se!
Tar du Kevin, Sophie til din ektemake...
å elske i gode og onde dager til døden skiller dere?
- Ja. - Og tar du Sophie, Kevin...
til din ektemann å elske til døden skiller dere?
Ja.
Jeg erklærer dere for rette ektefolk. Du får kysse bruden.
- Føler du deg bra? - Ja.
Det er bare tøft å være tilbake der alt begynte.
Ja, men du klarte det. Du er her.
- På tide å dra hjem med stil. - Ja...
Unnskyld meg, frøken. Dette er til deg.
Se til høyre og følg stien med levende lys.
Gå. Ja.
Kjære Mary Abigail Lawrence.
Jeg kan ikke be nok om unnskyldning. Du forstår, jo mer jeg har tenkt -
- desto mer innser jeg hvor sårbar du var.
Hele tiden var du den med det åpne hjertet eksponert i brevet.
Du var den som sto igjen og ventet og hele tiden var hjertet mitt trygt.
Så nå er det min tur å gjøre meg selv sårbar.
Å kaste ut mitt hjerte ut i verden.
Jeg elsker den Abbey som briljerer på jobben og venter det samme av alle andre.
Som aldri kommer for sent. Hun som tar så godt av tanta si.
Og det faktum at pannekaker kan gjøre deg så lykkelig.
Jeg elsker til og med at du ikke er så flink med keramikk.
Jeg syns at du er vakker. Både inni og utenpå.
Jeg hater at jeg ikke straks så at du og MLbeantown var samme person.
Og jeg savner virkelig den personen.
Alt jeg kan gjøre...
er å stå her og fortelle hvor høyt jeg elsker deg.
Og be deg tilgi meg. Og forhåpentligvis...
kan du også elske meg.
Jeg har aldri blitt så inspirert av å strebe etter noe mer...
eller vært villig til å lære og vokse.
Jeg vil ikke flykte mer.
Jeg vil ha noe ekte. Jeg har til og med adoptert en hund.
Hva?
Archie? Fikk du Archie?
Det er ikke sant.
Du åpnet hjertet ditt da du sendte den flaskeposten.
Og nå har du også åpnet mitt.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com